Vítězslav Hálek
Večerní písně

Na nebi nasta hvězdiček,
měsíc se s nimi bratří,
a s nebe Pánbůh s anděly
sem na svět dolů patří.
A s nebe anděl sstupuje,
na tváři ani vráska,
a krásný jako jarní dech 
– ten anděl, to je láska.
Ten kamkoliv se přiblíží,
vše trne sladkou mukou,
a slavíci a hrdličky 
–ty pěkné písně tlukou.
A koho křídlem dotkne se,
ten celičký se změní
a v srdci něco pocítí,
co není k vyslovení.

Večerní písně jsou produktem Hálkovy velké lásky k budoucí ženě. Tato báseň vás nenechá na pochybách, že její autor byl v době, kdy ji psal, hodně zamilovaný.  Přidáme ještě jeden důkaz toho, co vše chtěl pro sovou vyvolenou udělat. Odtud také Hálkova velká obliba mezi maldými. Tyhle básničky si určitě řada mladíků ráda půjčovala i pro svá vlastní vyznání, nebo jako verše do památníků, to tekrát "frčelo".

Tys jenom ještě poupátko,
jež sotva vzešlo do světa,
a přece na Tvé tváři 
užpřekrásná růže vykvétá.
A růže ta tak spanilá
a tak milounké vůně,
že duše k ní zahořela
a srdce po ní stůně.

Ty, dívko zvláště líbezná,
jíž v světě rovné není,
mně v Tobě se zalíbilo
a Tys mé potěšení.
Tys čistá, jak ta rosička,
co ráno s nebe splývá,
a jemná, jak ta hrdlička,
když svoji píseň zpívá.
Tys pěkná jako lilium,
jež  vůní odívá se,
a vznešenás jak dennice,
když vchází –rozdnívá se.

Z svých písní trůn Ti udělám
za velkých pěvců příkladem,
za žezlo Ti své srdce dám
a slávu svou za diadem.
Za zákon lásku provolám,
svou písní oslavím Tvůj den,
v Tvou duši vleju lásky slasť,
a sladkou touhu ve Tvůj sen.
Ptáčků Ti písně přivolám,
máj nastele Ti k nohám květ,
a nebes hvězdám rozkaz dám
a v nebe změním celý svět.A
 srdce všech Ti podmaním,
ráj vyzpívám Ti z hrobu zpět,
a královnou Tě provolám,
kam širošírý sáhá svět.

Milé dámy, která z vás by si nepřála být takhle zbožňována? 

Kdo v zlaté struny zahrát zná,
jej ctěte víc než sebe,
neboť vás tak Bůh miloval,
že poslal vám ho s nebe!
Hrozné, když Bůh neúrodou
a morem trestá přísně;
však ze všech trestů největší,
když národ nemá písně.
Ten národ ještě nezhynul,
dokud mu věštec zpívá
,jeť píseň v nebi zrozena
a ve smrť život vlívá.

Ke konci sbírky již nacházíme i jiné téma - poslání básníka na této zemi.
Který trest je nejtěžší pro každý národ?

Nekamenujte proroky!
Neb pěvci jsou jak ptáci:
kdo hodil po něm kamenem,
k těm víc se nenavrací.
Soud boží na se národ zve,
jenž pěvce své ctít neví,
a nejstrašnější kletbou jest,
když Bůh odejmul zpěvy.
Jeť srdce pěvců nejčistší
a všeho hněvu prosté,
a co vám zpíval od srdce,
to  ve svém srdci noste

Prosím, otevřete si nyní YOU TUBE  a zadejte si do vyhledávače EDUARD HAKEN: KDO V ZLATÉ STURNY ZAHRÁT ZNÁ a NEKAMENUJTE PROROKY.
Eduard Haken je jeden z našich největších pěvců a tyto dva poslední moudré texty /podpořené hudbou/ vyzní ještě silněji. 
Večerní písně byly tak populární, že se jejich zhudebnění ujal náš největší hudební skladatel. Který to byl? Uveďte příklady z našich dějin, kdy český národ kamenoval vlastní proroky, nebo spíše nedolázal zabránit tomu, aby kamenováni byli. Slovo kamnovat berte jako metaforické vyjádření.